Димитър Донев
Към дома

chitanka.info

Кат майка нощ с усмивка блага

запали свещи от светулки.

Ник. Вас. Ракитин

Хората при хора се завръщат.

Връщам се, не е ли вече късно.

Клоните с луната се прегръщат,

къщите се губят нейде пръснати.

Янтра, заблестяла отдалече

като пръстен моя край обвива

и се носи след светулки вечер

на житата сплетената грива.

Стривам клас, отронвам стих и зърно.

На щуреца радостта прегръщам.

Път постила черга да се върна

и звезда ме води в родна къща.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.